![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjfD6TOq_cc_eRz7VdknvSYe3BwkALU65uMP1ylE6PzMyhn259P74swCdGIQVr-Zt-CUJjd_KYa_pFJ8KRjgOq_vHvFoR7nU7PqJpDW2byldXXpGl2LE3wpC1zoKwdUkBf1WHB8bXWFN-M/s320/48510.jpg)
med förmiddagsmatiné och frukostintag. Sedan Cornelia Funkes
Tjuvarnas herre kom har jag tänkt att njag ågon gång ska läsa den. Nu tittade jag på den i stället. Filmen genljuder av alla de andra berättelser som finns om föräldralösa barn som överlever i kollektiv som småtjuvar. Naturligtvis förföljda av elaka styvföräldrar. Som familjefilm borde den vara perfekt men även mitt tvåpersonshushåll fick en stunds underhållning men inte så mycket mer. Att tillbringa en regnig söndagsförmiddag i ett magiskt Venedig, där filmen utspelar sig, är ändå inte det sämsta.
Och igår blev det en tur till Grekland via Mamma Mia. Och ja, vi gick nynnande hem, tog skuttande danssteg på de regnvåta gatorna.
Mmm.. gillade också Tjuvarnas Herre. Kommer inte riktigt ihåg hur mycket likhet den har med boken, men strunt samma. Underhållande var den ju ialf. Älskar matinéfilmer.:) Och vi hade inte heller något barn som ursäkt i hemmet. Bara en gemensam kärlek till Cornelia Funkes böcker och Italien.;)
SvaraRadera